Педагошки факултет, 76 300 Бијељина, Семберских ратара 1E
НАРОДНА ПЈЕСМА И ЊЕН ЗНАЧАЈ У НАСТАВИ МУЗИЧКЕ КУЛТУРЕ У РАЗРЕДНОЈ НАСТАВИ
У раду се истиче значај народних пјесама и игара у настави музичке културе и разматра њихова улога у музичкoм развоју ученика са разних аспеката. Културна традиција на просторима Босне и Херцеговине и Републике Српске изњедрила је велики број народних пјесама и игара. Богатство мелодија и ритмова, покрета и корака изграђују однос према сопственој и туђој културној баштини. Народни напјеви (пјесме) имају своје језичке (садржајне), мелодијске и ритмичке специфичности, које носе карактеристике музике народа из кога су потекли. Народна пјесма је опстала и доживјела потврду пролазећи кроз многе генерације, чиме је постала дио наслеђа народа одређеног географског подручја. Методичким разматрањем и актуализацијом народних пјесама и игара доприноси се афирмацији улоге традиционалне народне музике у организованом систему музичке наставе. Задаци сваке музичке наставе су музичко описмењавање ученика и подстицање развоја музичких способности. Дугогодишњим умјетничким и истраживачким радом истакнути музички педагози дошли су до сазнања да је примјена народне пјесме и игре најприроднији пут у почетној поставци музичке писмености. Рад на музичком развоју ученика мора се ослањати на коријене народног пјевања, због чега и полазиште музичког описмењавања мора бити на народним тоналним основама (ритмичким и мелодијским).
Сва права задржана (c) 2016 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВОКАЛНО-ИНСТРУМЕНТАЛНИ АНСАМБЛИ У РАДУ СА ДЈЕЦОМ ПРЕДШКОЛСКОГ И РАНОГ ШКОЛСКОГ УЗРАСТА
Циљ спроведеног истраживања је да се утврди ниво активног учешћа дјевојчица и дјечака предшколског и раног школског узраста у вокалноинструменталним ансамблима у оквиру музичке активности и наставе музичке културе. Узорак истраживања чинило је 100 испитаника предшколског узраста ( 50 дјевојчица и 50 дјечака) који су у тренутку мјерења имали 5–6 година и 100 испитаника раног школског узраста (51 дјевојчица и 49 дјечака) који су у тренутку мјерења похађали 2. разред основне школе у Бијељини. Основни циљ овог истраживања је да се сагледа заступљеност вокално-инструменталних ансамбала и ниво знања у односу на пол. Мјерењем је обухваћено вокално извођење пјесама и прецизност свирања на ритмичким инструментима. Добијени резултати показују да постоје статистички значајне разлике у исказаним способностима вокалноинструменталног извођења музике између испитаника предшколског узраста (дјевојчица и дјечака) и испитаника 2. разреда основне школе (дјевојчица и дјечака). Констатује се да на бази резултата х2 теста постоје разлике у исказаним способностима вокално-инструменталног извођења музике у односу на пол, између испитаника предшколског узраста и ученика 2. разреда основне школе.
АПЛИКАТИВНА ПРИМЕНА ДИДАКТИЧКОГ МЕДИЈА ЕЛЕКТРОНСКЕ ТАБЛЕ У НАСТАВИ ГРАМАТИКЕ СРПСКОГ ЈЕЗИКА
У раду ће бити презентован модел иновативне методичке апликације за учење једне теме из морфологије српскогa језика. Биће приказани методички поступци на основу којих је креирана апликација за учење о „Граматичким категоријама речи у српском језику”, разрађена уз помоћ „Notebook” софтвера погодног за реализацију наставе на Електронској интерактивној табли. Циљеви истраживања јесу да се представи ефикасно учење српског језика кроз примену иновативног дидактичког медија, да се наставницима понуди модел за организовање будућег успешног учења морфолошких тема из језика, и подстицање применe нових технологија у настави, посебно Електронске интерактивне табле и „Notebook” софтвера, јер они омогућавају успешну припрему наставних садржаја и обезбеђују ефикасно учење и усвајање комуникацијских и лингвистичких компетенција ученика. Општи циљ овог истраживања јесте да се перманентно подстиче заинтересованост ученика за учење матерњег српског језика применом информационо-комуникационих технологија у настави а уважавајући савремена дидактичко-методичка начела, законитости и методе.
граматичке категорије речи у српском језику
ОСОБИНЕ ЛИЧНОСТИ КАО ПРЕДИКАТОРИ ЗАДОВОЉСТВА ПОСЛОМ ЗАПОСЛЕНИХ У ОСНОВНОМ ОБРАЗОВАЊУ
Циљ овог истраживања је да се утврди које димензије из модела Big five представљају значајне предикторе задовољства послом запослених у основном образовању, које је испитивано MSQ упитником. Узорак је чинило 350 учитеља, наставника и директора из основних школа града Лознице (70% женских испитаника). Укључене су и категоријалне варијабле: пол, радно место и радни стаж. Примењена је хијерархијска мултипли регресиона анализа где категоријалне варијабле чине први, а димензије личности други блок предиктора. Резултати показују да категоријалне варијабле објашњавају 7% варијабилитета интринзичког задовољства послом, а особине личности 14%. Парцијални доприноси пола и стажа су значајни, као и парцијални доприноси димензија: савесност, екстраверзија и отвореност ка искуству. Категоријалне варијабле не доприносе разликама у екстринзичком задовољству послом. Димензије личности објашњавају 11% варијабилитета екстринзичког задовољства послом. Значајан, али негативан утицај на екстринзичко задовољство остварују димензије отвореност ка искуству и пријатност. Резултати истраживања корисни су при селекцији људских ресурса и избору метода мотивисања запослених.
ТЕРЕНСКА ФОЛКЛОРИСТИКА И УНИВЕРЗИТЕТСКА НАСТАВА
Методолошки добро осмишљен и стручно руковођен теренски рад са студентима на пољу фолклористике може да резултира како њиховим усавршавањем, тако и одређеним научним доприносима. Теренски рад омогућава стицање практичног искуства и развијање способности студената да самостално осмисле и спроведу теренско истраживање. Студентима се пружа могућност да стекну увид у основне методе теренског рада, изврше класификацију и анализу, те уоче законитости унутар фолклорног процеса. Овај вид праксе омогућава им и да лакше разумију концепт нематеријалне културе и очувања баштине, те да уоче њихову важност за национални идентитет. Њихова запажања, фрагментарна и појединачна, не могу се уопштити као закључак, али могу указати на могуће правце за даља истраживања како у науци о језику, тако и о књижевности.
МУЛТИКУЛТУРАЛНО МУЗИЧКО ОБРАЗОВАЊЕ У ПРОЦЕСУ ЕВРОПСКИХ ИНТЕГРАЦИЈА
Музичко образовање и образовање уопште играју важну улогу у учењу културног наслеђа неког народа и јачању националног идентитета. Уједињена Европа стварала је хомогено и мултикултурно друштво, које се сада суочава са проблемом миграција. Разумевање и прихватање разлика и различитости је предуслов за живот у eвропској мултикултуралној заједници, у којој је изнад свега важно узајамно поштовање. Мултикултурално образовање настоји да створи једнаке могућности у образовању све деце у свим областима, без обзира на разлике као што су раса, етничке припадности, друштвено порекло, и друге категорије. Оно ствара околности за праведно образовање све деце. Циљеви мултикултуралног образовања су јасни и представљени као идеални и за наставнике, родитеље и децу. Процес њиховог спровођења је постепен и дугорочан. Развој мултикултуралне заједнице у Европи је реалност и будућност, и на тај начин образовни системи, укључујући и мултикултурално музичко образовање, ће у будућности играти врло важну улогу.
ПРОЈЕКТНО-ИСТРАЖИВАЧКО УЧЕЊЕ ЛИКОВНИХ КОМПЕТЕНЦИЈА У ВАНШКОЛСКИМ И ВАННАСТАВНИМ АКТИВНОСТИМА
У акцијском истраживању под називом „Седмица боја” учествовали су ученици Гимназије „Петар Кочић” у Новом Граду и Гимназије „Свети Сава” у Приједору, са циљем да личним искуством упознају боје, њихово значење, те психолошко дјеловање на појединца и околину. На тај начин ученици коригују туђе и властите предрасуде о бојама и повезују их са животним искуством. Сваки учесник је водио истраживачки дневник у који је записивао искуства током протеклог дана. Комбиновано је више метода рада попут методе сарадничког тимског рада, методе подстицања групе, методе усмјерене на дјеловање те пројектне методе рјешавања проблема. Закључци се своде на недовољно познавање боја, али и неспремност и затвореност околине да прихвати различитост и промјене. Истраживање је показало слику друштва, али и појединца као његовог дијела. Школа треба да буде свјесна да је њен задатак развијање мишљења код младог човјека и да га само на такав начин може припремити за будући живот.
ДЈЕЧИЈЕ ЛИКОВНО СТВАРАЛАШТВО – ЗНАЧЕЊЕ И ЗНАЧАЈ
Дјечији ликовни израз је један од основних облика развоја цјелокупне дјететове личности. Као такав, он је значајно средство за ослобађање дјечијих потреба. Овим радом смо покушали приближити значење и значај дјечијег ликовног стваралаштва у васпитно-образовном процесу и изван њега. Проблем тумачење дјечијих ликовних радова постакао је многе педагоге, психологе и ликовне умјетнике да истражују специфичности ликовног израза дјеце које су у вези са личношћу малог умјетника, његовим узрастом и нивоом развоја уопште. Ликовна експресија помаже дјетету да ослободи унутрашњи садржај, да развија способност опажања, представљања, самосвијест, истрајност, радну дисциплину, смисао за културу и естетски доживљај. Разумјети дјечији ликовни израз представља поуздана врата за улазак у дјечији свијет и развој дјечије личности.
ВРСТЕ И ЗАСТУПЉЕНОСТ НУМЕРИЧКИХ ХРОМОЗОМСКИХ АБЕРАЦИЈА У НАЛАЗИМА КАРИОТИПА ПЛОДА НА ПОДРУЧЈУ РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ
Хромозомске аберације представљају одступање од нормалног броја или нормалне структуре хромозома и могу се подијелити на нумеричке и структурне, којима могу бити захваћени аутозомни и полни хромозоми. Најчешћи аутозомни нумерички поремећај код живорођене дјеце је Даунов синдром (ДС) који је по својим фенотипским карактеристикма препознатљив већ при рођењу. Остале тризомије које су компатибилне са преживљавањем јесу Патау синдром и Едвардсов синдром. Хромозомском анализом обично се открива класична тризомија, код Патау синдрома тризомија 13, а код Едвардсовог, тризомија 18. Када је ријеч о хромозомским болестима полних хромозома, најчешће се јављају Клинефелтеров синдром (КС) са хромозомском конституцијом 47,XXY , те Тарнеров синдром где је у кариотипу присутан само један X хромозом (45,X), који је, углавном, поријеклом од мајке. Пренаталним узорковањем којим је обухваћено 3113 анализа нађено је 1,16% свих нумеричких аберација, од којих 0,98% аберација везано за аутозомне хромозоме, те 0,015% аберација везаних за болести полних хромозома.
У раду су приказани резултати истраживања дендрофлоре потенцијалног националног парка „Дрина“. Национални парк „Дрина“ налази се у средњем току ријеке Дрине, односно у источном дијелу Републике Српске и Босне и Херцеговине, на територији општине Сребреница. Обухвата област Старих Влаха и дио је унутрашњег појаса Динарских планина. На овом подручју забиљежено је укупно 112 врста груписаних у 6 родова и 31 породицу. Од врста доминирају скривеносјемењаче и листопадно дрвеће. Према географском распрострањењу најчешће су врсте из субмедитеранске, евроазијске и субатланске ареал групе. Изузетној вриједности подручја доприноси присуство панчићеве оморике, ендемичне и терцијарно реликтне врсте.
ТИПОВИ СТАНИШТА И ВРСТА БАРЕ ТИШИНА ПРЕДЛОЖЕНИ ЗА NATURA 2000 ПОДРУЧЈЕ
Циљ рада је приказивање биљних врста и станишта на подручју Велике Тишине, која представљају потенцијално Natura 2000 подручје, а значајна су за очување биодиверзитета Републике Српске, Босне и Херцеговине и Европске уније. Тишина се налази на територији општине Шамац у Републици Српској и општине Домаљевац-Шамац која припада Посавском кантону у Федерацији Босне и Херцеговине. Приликом истраживања издвојена су станишта: 3130 Олиготрофне до мезотрофне стајаћице са вегетацијом Littorelletea uniflorae и/или IsoёtoNanojuncetea, 3150 Природнe еутрофне воде са вегетацијом типа Magnopotamion или Hydrocharition, 3270 Ријеке са муљевитим обалама обрасле вегетацијом свезе Chenopodion rubri p.p и Bidentition p.p., 91E0 Шуме меких лишћара на флувисолима и 91F0 Низијске шуме тврдих лишћара.
ИЗВАНУЧИОНИЧКА НАСТАВА У НАСТАВИ ПРИРОДЕ И ДРУШТВА
У првом дијелу рада дате су теоријске основе изванучионичке наставе у настави природе и друштва. У другом дијелу рада анализирани су ставови и мишљења просвјетних радника о компетенцијама за остваривање изванучионичке наставе у настави природе и друштва, њеном утицају на квалитет рада и мотивацију ученика, те учесталост примјене и проблеме на које просвјетни радници наилазе приликом њеног реализовања у пракси. У истраживању је учествовало 140 просвјетних радника са простора општина: Бијељина, Угљевик, Лопаре, Модрича, Добој, Зворник и Шековићи. Резултати истраживања показују да изванучионичка настава није довољно заступљена у настави природе и друштва у односу на програмске могућности, мотивацију ученика и квалитет знања који се кроз учење у природном амбијенту стиче. Разлоге оваквог стања можемо сагледати кроз ставове просвјетних радника у којима високо процјењују своје компетенције у теоријском познавању изванучионичке наставе и њеном планирању, међутим, само припремање за реализацију изванучионичке наставе као и фазе вредновања рада и сређивања података, односно материјала прикупљеног на терену су етапе које су занемарене или им се не придаје значај који би требало. Најчешћи проблеми у спровођењу учења у природном амбијенту односе се на: недовољну мотивисаност просвјетних радника, велики утицај традиционалне наставе, као и недовољно искуство у припремању и организовању те потешкоће приликом реализовања овакве наставе.
МЕЂУПОПИСНА ПРОМЈЕНА БРОЈА НА ПРОСТОРУ РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ У ПЕРИОДУ 1991 – 2013. ГОДИНЕ
Послије 22 године од посљедњег пописа становништва, 2013. године, на простору Републике Српске обављен је попис становништва, домаћинстава и станова. Овај простор има изразито хетерогена демографска обиљежја. Двије трећине становништва концентрисано је западно од Дистрикта Брчко до Новог Града и Рибника, док остало становништво припада источном дијелу, јужно од Раче на Сави до Требиња и југа источне Херцеговине. Иако је у цјелини Република Српска релативно ријетко насељен простор (око 54 становника по km²), унутар тог простора постоје велике, чак и екстремне разлике у густини насељености. Анализа регионалног размјештаја становништва указује на изразиту концентрацију становништва у бањалучкој регији, која је просторно и највећа. Најмањи број становника и најмањи удио имају брдско-планинске регије. То је посљедица дугогодишњег пражњења ових простора, које је било интензивно још и раније, а посљедњи ратни сукоби (1992–1995) су то још више убрзали, па су нека подручја доведена до крајње критичне густине насељености.
АКЦИОНА ИСТРАЖИВАЊА У НАСТАВИ ГЕОГРАФИЈЕ
У савременој наставној пракси, теренски и истраживачки рад наставника и ученика добија све више на значају. Настава географије пружа могућност ученицима да стекну знања, умења и вештине у континуираном раду полазећи од једноставног ка сложеном, од познатог ка непознатом и да у сарадњи са наставницима самостално истражују и долазе до нових теоријских и практичних сазнања. Наставници морају да буду иницијатори истраживачког рада и да стваралачки користе иновације у организовању и спровођењу наставног рада. Неопходна је припрема наставника, током његовог школовања и усавршавања, за учествовање у теренским истраживањима. Наставник мора да, поред одређених знања из струке, поседује знања из опште културе, да добро познаје дидактику, педагогију и методику, као и методологију методичких и теренских истраживања. Без ових знања наставник истраживач није у могућности да уочава методичке проблеме, као ни да заснива и изводи методичка истраживања. Истраживачки рад у настави подразумева и увођење низа иновација које морају бити добро припремљене, планиране, практично оствариване, а резултати објективно вредновани у организовању и спровођењу наставног рада. У настави географије се најчешће употребљавају: акциона, примењена, експериментална, ex-post facto истраживања, компаративна, социометријска и микро истраживања.
ГЕОГРАФСКИ САДРЖАЈИ У ФУНКЦИЈИ ОБРАЗОВАЊА У МЛАЂИМ РАЗРЕДИМА ОСНОВНЕ ШКОЛЕ
Географски садржаји у млађим разредима основне школе су врло често занимљиви и апстрактни, али и врло често доводе до проблема у усвајању мноштва информација што је за дјечије поимање простора и свијета веома конфузно. Да би ученици успјешно усвојили ове садржаје, морају претходно овладати основним географским појмовима који апстракцију своде на ниво опипљивости што им омогућава примјену истраживачког и креативног учења у конкретним животним ситуацијама. Циљ истраживања је анализирање наставног плана и програма како би се утврдили географски садржаји и њихова класификација у млађим разредима основне школе и одредили њихову заступљеност у формирању географског логичког мишљења код ученика. Основна хипотеза рада базира се на претпоставци да ће наставни план и програм за основно васпитање и образовање у Републици Српској у млађим разредима основне школе, бити обогаћен садржајима географског карактера и да ће релевантни уџбеници одговорити захтјевима истог. Хронолошки гледано од првог до петог разреда основне школе обухватили смо више наставних предмета као узорак истраживања а то су: Моја околина у првом, Природа и друштво у другом, трећем, и четвртом разреду и Познавање природе и Познавање друштва у петом разреду.
ПЕДАГОШКО ОБРАЗОВАЊЕ РОДИТЕЉА У ФУНКЦИЈИ УНАПРЕЂИВАЊА ПАРТНЕРСТВА ПРЕДШКОЛСКЕ УСТАНОВЕ И ПОРОДИЦЕ
Савремена породица суочена је са бројним изазовима, који се, између осталог, огледају и у битно другачијим условима за раст и развој дјеце. Предшколска установа, као допуна породичном васпитању, морала би „одговорити задатку” и активно радити на унапређивању партнерства са породицом, утемељеном на међусобном поштовању, обостраној информисаности и заједничком интересу – развоју дјетета у његовом пуном потенцијалу. Уз осврт на сарадњу са породицом у протеклим деценијама, аутор се бави педагошким образовањем родитеља као, у савременим животним условима, најбитнијим сегментом партнерства породице и предшколске установе. Улога васпитача, стручне службе и менаџмента вртића је кључна, нарочито приликом планирања и програмирања партнерства. У раду је посебно наглашена потреба за добро осмишљеним програмом педагошког образовања родитеља, заснованом на достигнућима савремене науке – педагогије, психологије и неуронаука.
партнерство предшколске установе и породице
УЛОГА И ЗНАЧАЈ ПОРОДИЦЕ У ИЗГРАДЊИ СЛИКЕ О СЕБИ КОД АДОЛЕСЦЕНАТA
Адолесценција је окарактерисана као период у коме млади почињу да истражују и испитују психолошке карактеристике себе како би открили ко они заиста јесу и како се уклапају у друштвеном свијету у коме живе. То је период који представља прекретницу у изградњи слике о себи која према Хавелки и јесте „укупност садржаја, мисли, осјећања и оцјена и предвиђања особе о себи као искуственом објекту и као учеснику у интеракцији са физичким и социјалним окружењем” (Хавелка, 1992, стр. 175). Улога вршњака у периоду адолесценције је неспорна. Због, условно речено, слабљења утицаја породице у формирању слике о себи у овом периоду, занимало нас је у коју улогу и значај имају социокултурна и лична обиљежја, која су везана директно за породицу, при изградњи слике о себи. Дакле, циљ истраживања је анализирати социокултурна и лична обиљежја као што су структура породице, ред рођења, породични односи, материјалне прилике, образовање родитеља и тип породице и утврдити повезаност са изградњом слике о себи код адолесцената.
КОМПЕТЕНЦИЈЕ ВАСПИТАЧА ЗА САРАДЊУ СА РОДИТЕЉИМА
Европски парламент је у Лисабону 2000. године донио документ под називом „Кључне компетенције за цјеложивотно учење – Европски компетенцијски оквир”. Овај документ представља значајну основу за усаглашавање образовних система ЕУ, посебно у погледу стандардизације квалитета рада на стицању кључних компетенција просвјетних радника. Свих осам компетенција које прописује документ значајне су за све аспекте и сфере рада и васпитног дјеловања васпитача у дјечијем вртићу. У приступу проблему овог рада уочава се да су све поменуте компетенције значајне за сарадњу васпитача и родитеља у остваривању васпитно-образовног рада у дјечијем вртићу.
васпитно-образовни рад у дјечијем вртићу
ЗАДАЦИ У УЏБЕНИЦИМА МАТЕМАТИКЕ У ФУНКЦИЈИ ПРОБЛЕМСКЕ НАСТАВЕ
Задаци се могу сматрати основним елементом уџбеника математике, јер имају вишеструке функције у настави од усвајања, вјежбања, систематизације до провјере знања. Сви циљеви и задаци наставе математике остварују се путем задатака. Поред тога, методичка вриједност задатака огледа се у подстицању одређених облика учења и начина долажења до сазнања код ученика. У овом раду циљ нам је био да испитамо заступљеност задатака у уџбеницима математике који имају потенцијал да изазову проблемску ситуацију и тиме допринесу учењу путем рјешавања проблема. Теоријским разматрањем релевантне литературе одређена је категоризација задатака са тог аспекта и испитана њихова заступљеност у уџбеницима. Према резултатима нашег истраживања у уџбеницима математике сваки трећи задатак има потенцијал да изазове проблемску ситуацију. Препознавање таквих задатака од стране наставника и адекватно вођење ученика може допринијети учењу путем рјешавања проблема и реализацији проблемске наставе у почетној настави математике.
ПИТАЊЕ ИДЕНТИТЕТА И НАЦИОНАЛНЕ ПРИПАДНОСТИ У ПОСТМОДЕРНОМ БРИТАНСКОМ РОМАНУ
У постколонијалној ери питање идентитета и националне припадности постало је сложено и тешко одредиво. Нигдје то није толико очигледно као у послијератној Британији која се суочила са изазовима пропасти Царства коју је пратио процес националног редефинисања, и то и у погледу међународног статуса и у погледу састава становништва. Роман, а и књижевност уопште, показали су се као одличан извор за истраживање хибридних културних облика који су настајали у Енглеској која се непрестано мијењала и постајала истински мултикултурална. Ипак, ово није тако једноставна прича која слави британску разноликост у културном смислу. Идентитети емиграната који су описани у послијератним романима често су рањиви, а њихова искуства у новом друштву болна. У оваквим друштвеним и културним околностима појава стереотипа и предрасуда о припадницима других народа и култура постаје неизбјежна, а постколонијални концепт „другог“ рефлектује се у свим познатим облицима кроз расне, класне, политичке, па и сексуалне различитости. Романи који ће нам пружити веома живописну слику постколонијане Британије и помоћи да потражимо одговоре на нека од горућих питања јесу Буда из предграђа Ханифа Курејшија, Артур и Џорџ Џулијана Барнса и Најмрачнија Енглеска Кристофера Хоупа.
УТИЦАЈ ЦИЉНЕ КУЛТУРЕ НА НАСТАВУ СТРАНОГ ЈЕЗИКА
Увођење циљне културе тј. културе земље одређеног страног језика у наставу тог страног језика одувек је било предмет многих дебата. Наставници страног језика нашли су начин да упознају студенте са културом језика који уче и да ту културу уведу у наставу страног језика кроз различите активности које су заступљене у уџбеницима а односе се на културу земље чији се језик учи. Циљ овог рада је да испита не само ефекат увођења таквих активности, него и став студената према учењу и настави језика кроз активности које се баве циљном културом (игре, дијалози, видео клипови, поређења локалне и циљне културе). Закључак је да извођење оваквих активности помаже студентима не само да унапреде своје комуникативне и лингвистичке компетенције страног језика који уче, већ и да постану свесни различитих осетљивих питања у вези са културом.
комуникативне и лингвистичке компетенције
АНГЛОСРПСКИ ЈЕЗИК У ЕЛЕКТРОНСКОЈ КОМУНИКАЦИЈИ
У раду описујемо и анализирамо утицај енглеског језика на граматичку структуру српског језика. Енглески језик, као први језик свјетске комуникације, утиче на све остале језике брже и агресивније него иједан други језик до сада. Његов утицај огледа се не само не лексичком нивоу, мада је он најизложенији, него и на многим другим нивоима лингвистичке анализе, па је стога предмет овога рада класификација и лингвистичка анализа скривених англосрпских творевина уочених у два канала електронске комуникације – блоговима и Фејсбуку72. Полазимо од претпоставке да ће се у наведена два облика супстандардног разговорног стила, које карактерише потпуна слобода израза, испољавати уобичајене енглеске конструкције изражене српским лексичким потенцијалом, што ћемо доказати примјеном аналитичко-интерпретативне методе. Након извршене анализе корпуса, дошли смо до закључка да су енглеске конструкције изражене српским лексичким потенцијалом присутне у посматраним каналима комуникације, те да због своје неупадљивости и скривености представљају највећу опасност за српски језик.
ВУКОВ РЈЕЧНИК КАО „ВРЕДНОСНА ПАРАДИГМА” У КЊИЗИ О ЗМАЈУ ЛАЗЕ КОСТИЋА
У раду се покушава дефинисати Костићев однос премa народној књижевности, тако што се у фокус интересовања ставља „Српски рјечник истумачен њемачкијем и латинскијем ријечима” (1818, 1852) Вука Стефановића Караџића, који у одређеном делу критичко-есејистичког опуса Лазе Костића фигурира као “вредносни параметар”. На примеру једне од најзначајнијих Костићевих књига – „О Јовану Јовановићу Змају (Змајови), његову певању, мишљењу и писању, и његову добу” (1902), показује се у којој мери је Вуков „Рјечник” утицао на Лазу Костића, и колико му је помогао приликом вредновања песничког рада Јована Јовановића Змаја. Оцењујући песништво свог „старог пријатеља” Костић се неретко позива на „Рјечник”, и тако коначно успоставља тезу да је ова истакнута књига најрелевантнији приручник за оцену Змајовиног песничког језика.
ЉУБАВ И ЉУБАВНИЦИ У КРАТКИМ ПРИЧАМА МОМА КАПОРА
Љубав и сексуалност представљају једну од тематскомотивских константи књижевног стваралаштва Мома Капора, творећи између осталих и важну компоненту пишчевог схватања живота и бивства уопште. Рад се темељи на анализи начина конструкције и презентације мотива љубави у Капоровим причама из књиге „101 прича”. Откривајући поетичке доминанте кратке приче Мома Капора закључујемо да овај писац супротстављајући љубав стереотипима свакодневице, у првом реду афирмише нормалност, рехабилитујући на тај начин и љубав, као поетско осјећање и сентимент. У исто вријеме, писац свједочи о теретима и искушењима којима љубав у савременом друштву бива изложена и дубоко хуманим дилемама својих јунака. Љубав у кратким причама Мома Капора тако постаје подлога за посредну интерпретацију ширег историјског и културнополитичког контекста. Оваквим приповиједањем о љубави Капор скоро да и нема претходника у српској књижевности, а свакако да стоји у опреци са савременим тенденцијама књижевног стварања.
БАЈКА И ЛЕГЕНДА КАО ПРАТИОЦИ ОДРАСТАЊА У ПРИПОВИЈЕТКАМА ЗА ДЈЕЦУ ИВЕ АНДРИЋА
У раду се бавимо бајком и легендом као пратиоцима одрастања Андрићевих малих јунака у приповијеткама „На обали“ и „Легенда о побуни“ у којима се реконструише аутентична приповиједачка ситуација из наше усмене традиције. Дјетињство у Андрићевом приповиједном свијету није простор ведрине и уживања него горких искустава која остају за читав живот. На примјеру двије приповијетке показујемо да колико бајке и легенде могу бити инспирација и уточиште младој осјетљивој души, још више трују дјечију душу начету прераним суочавањем с муком постојања.
СЛИЧНОСТИ И РАЗЛИКЕ НАЗИВА СРПСКОГ ЈЕЗИКА ДАНАС И У ВУКОВО ВРИЈЕМЕ
Језик, вјера и писмо, кључне су одреднице једног народа за сигуран национални идентитет. У каквом стању је наш језик и шта се све дешавало од Другог свјетског рата па до данас, какву штету је претрпио српски језик као централни, у окриљу јужнословенске језичне заједнице? Да ли је томе више допринијела наука или политика, веома је дискутабилно питање. Српска наука је запоставила своје национално писмо – ћирилицу из поштовања према другим народима, а у тежњи да на тај начин да што већи допринос лажној синтагми „братства и јединства“. Назив језика српскохрватски једино су употребљавали Срби, док су Хрвати језику дали назив хрватски или српски, дакле номинација се састојала из двије ријечи, а посљедња српски никад није употребљавана. Изостављањем другог дијела сложенице српски, Хрвати су стварали увертиру за конституисање хрватског језика. Нажалост, часописе за културу и науку, који су штампани на ћириличном писму, Хрвати су протјерали хронолошки из Хрватске, да би у овом рату прогнали и њихове кориснике. Како се то све одиграло пред очима српске науке и политике, веома је дискутабилно. Дакле, док су се други народи борили за свој идентитет, Срби су нијемо посматрали како се урушавају српске институције, српски језик, писмо, те и сам српски идентитет.
Митска физиономија монструозног Киклопа, иако опширно обрађена у Хомеровој „Одисеји“, функционише као неупоредив интертекстуалан узорак у светској књижевној продукцији. Упркос чињеници да у општељудској подсвести Киклоп доминира као аутентичан симбол невероватне свирепости, у делима истакнутих стваралаца овај симбол испреплетен је са антимилитаристичким отпором или егзистенцијалним безнађем. У овом оквиру јавља се и роман Киклоп хрватског есејисте, књижевника и драматичара Ранка Маринковића. Пишчев јунак, проницљиви Мелкиор, у предратном Загребу се бори да протера тиранина – страх, а Маринковић у овом делу критикује патогено онечовечење користећи деликатну иронију и непретенциозан сарказам. Полифонијска дијалошка структура заузима главно место у роману, а нарацијски оквир јавља се као чврста позадина асоцијативних података. Маринковић овим сложеним уметничким делом приказује европско духовно наслеђе, наглашава кондезовану духовност менталне игре и узвишеност катарзе.
ПОПУЛАЦИОНА ЕДУКАЦИЈА КАО ОБРАЗОВНИ МОДЕЛ ДЕМОГРАФСКОГ ОПОРАВКА РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ
Циљ истраживања је да се примјеном нових модула утиче на демографски опоравак Републике Српске. Демографска будућност Републике Српске доста је неизвјесна с обзиром на дуготрајне негативне трендове, низак фертилитет мјерен стопом укупног фертилитета, дуготрајнији природни пад становништва. У истраживању су коришћене савремене научне методе (PERT, WBS метода, CPM, multhi-multhi metoda и др.), путем којих су утврђени експлицитни резултати (стварање свијести о неопходности повећаног рађања). Развој становништва Републике Српске са врло различитим регионалним карактеристикама, прате проблеми који доводе до непожељних демографских, економских и социјалних посљедица. Становништво je темељ свих планирања и није oбновљиво само по себи. Питање одговора на проблем недовољног рађања је, међутим, изузетно сложено усљед недостатка сазнања у погледу достизања нивоа рађања потребног за обнављање генерација. Искуства развијених земаља указују да, без обзира на значајне разлике у економским, друштвено-политичким и вриједносним системима, као и институционалној основи популационе политике, постоји значајан степен униформности у погледу циљева, праваца мјера, као и дефинитивног израза примјењених мјера. Но, максимални утврђен ефекат је пораст завршеног фертилитета до 10%. Разматрање недовољне ефикасности мјера које се спроводе, указује да политички одговор мора бити интензиван, цјеловит, истраживачки, директан, дугорочан, стратешког типа. Популациона едукација је препозната као важан елемент популационе политике. Активирање система образовања и васпитања као кључног носиоца и реализатора програма популационе едукације је и основна сврха овог истраживања са примјетним резултатима.
ВАСПИТАЊЕ КАО АКТ ЦИВИЛИЗАЦИЈЕ ИЛИ АКТ КУЛТУРЕ: ДИЛЕМЕ ИЗБОРА ИДЕНТИТЕТА
Аутор разликује цивилизацију као технички успех и културу као успех духа. У раду се констатује намерна редукција времена за размишљање, што има за последицу и лакомисленост, и нетачност мисли, и увећање простора за манипулације. Право и педагогија јесу уметност аргументовања. Иако имају онтолошки лимит, и право и педагогија могу да буду савезници врлине.
ИСПИТИВАЊЕ СТАВОВА НАСТАВНИКА О ПРИМЈЕНИ И ЗНАЧАЈУ РЕФЛЕКИСВНЕ ПРАКСЕ У НАСТАВИ ГЕОГРАФИЈЕ
Предмет истраживања овог рада је теоријско и емпиријско истраживање карактеристика рефлексивне праксе наставника географије у средњим школама Републике Српске, примјена рефлексивне праксе у настави географије те утицај рефлексивне праксе на наставни процес. Рефлексивна пракса, усвојена као структура мишљења, доводи до тога да наставник наново увиди шта је потребно промијенити у властитој наставно-педагошкој пракси. Основна хипотеза заснива се на чињеници да је рефлексивна пракса веома значајна за рад наставника и има велики утицај на унапређење методичке праксе. Помоћна хипотеза заснива се на чињеници да су откривање и анализа карактеристика рефлексивне праксе предуслов за побољшавање квалитета наставног процеса. У истраживању смо примјенили технику анкетирања базирану на питањима о личним стaвовима наставника о примјени и значају рефлексивне праксе. Узорак је обухватио 40 наставника средњих школа на територији Републике Српске. Карактер теме, предмет, задаци и постављене хипотезе истраживања утицале су и на избор одговарајућих истраживачких метода прије свега дескриптивне и математичкостатистичке уз примјену Ликертове скале. Добијени резултати указују да постоји рефлексија у раду наставника географије, свјесни су да преиспитивање наставног рада и размишљање о њему утиче на унапређивање њихове наставне праксе, на промоцију васпитне установе у којој раде, а највише на ученике и унапређивање њихових постигнућа.
Сва права задржана (c) 2018 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0